Morgen i englenes by ... Alle er ensomme, ingen er lykkelig.
Livet er kort.
De spiller kærlighedssange hele tiden for at give én dødsstødet.
Du er tilbage!
– Nej, i Seattle. Du spildte chancen. – Det ved jeg. Vi må tale sammen.
Det er for sent. Om fem minutter står Keith op og laver morgenmad.
– Sikke en mand! – Vent!
Farvel, Billy ...
Udslæt, modermærker, akne ...
Jeg holder snart op og bliver ejendomsadministrator på fuldtid.
Du kan overtage efter min vicevært, når jeg har dræbt ham. Han gør intet.
Min køkkenvask har ikke fungeret en uge. Jeg må finde en ny lejlighed.
Kunne du tænke dig at dele lejlighed med nogen?
Med Billy. Du mødte ham til jul.
Han har to soveværelser og har boet sammen med en pige før.
Jeg er for gammel til at have en bofælle.
– Desuden kender jeg ham dårligt. – Vi kan da gå ud og spise sammen?
– Kommer din kone også? – Javist ...
Hudproblemerne venter.
Er du her, Carrie?
– Hej, Rhonda ... – Hej, skat!
Kigger du ind til indendørsarkitekten?
Jeg har vist ham nogle prøver.
Ja, jeg ser lilla tapet og blå maling overalt.
Bestemte vi os ikke for jordfarver, der passede til træværket?
Jeg havde en drøm i nat ... Jeg så Terrence stå blandt syrener –
– med armene strakt op mod himlen på årets smukkeste dag ...
Jeg blev inspireret! Hvad mere kan jeg sige?
– Du burde have talt med os først! – Rolig, blomster er helt i orden.
Jeg må af sted nu. Så ses vi på restauranten i aften?
Det ser jeg frem til!
Jeg har inviteret Carrie til at spise med os i aften.
Hun har ikke prøvet Los Angeles bedste europæiske køkken endnu.
For West Hollywood er det noget nær Paradis.
Naboerne er flinke, svømmebassinet er rent, sikringer udskiftes straks.
– Sagde jeg, at vi har et vaskerum? – Ja, to gange ...
Hun er helt ideel, ikke? Jeg ved, at du vil have en mand ...
– men hvis Kimberly har mod på det, så tænk over det. Hun kan betale –
– er kvik, let at omgås, ser godt ud, og hun har humor!
– De skal ikke giftes, skat. – Jeg prøver at få lejligheden afsat.
– Har du møbler? – Min lejlighed er proppet!
– Skal vi stikke af og gifte os? – Hvornår?
– Her er det: Casa de Tomt! – Du har god plads til møbler ...
– Her er køkkenet ... – Og jeg, der elsker at lave mad ...
– Her er Alisons værelse, altså dit. – Det ser lyst og behageligt ud.
Her er mit værelse, og her er badeværelset, som vi må dele.
– Jeg slår altid låget ned. – Badeværelset er intet problem.
– Havde du og Alison en tidsplan? – Ikke just, men det er lige meget.
– Hvad synes du så? – Giv hende tid til at tænke!
Mor? Tag det roligt og fortæl, hvad der er sket.
Det skal nok gå. Jeg kommer med det samme.
Hvad er der sket?
Min far har fået et alvorligt hjerteanfald.
Lad os tage med dig ...
Nej tak. Jeg må af sted.
Vi var ude at danse og havde det hyggeligt ...
Pludselig blev han træt og satte sig. Jeg hentede et glas vand ...
Han fik ondt i armen og kunne ikke få vejret ...
Han klarer sig. Han er sej og trænger bare til at hvile sig.
– Hvor er lægen? – Vores dr. Stephens kom straks.
Han tog sig af det. Han kender jo fars medicinske historie.
Han er god nok. Jeg finder ham. Vent her så længe.
– Hvordan har han det? – Skal vi ikke sætte os ned først?
Han vil aldrig slappe af. Det sagde jeg til dr. Stephens.
Han er snart på benene igen!
Men han overholder aldrig sin diæt. Det må jeg have støtte med.
Det var et slemt hjerteanfald ... Der var intet, vi kunne gøre.
Han kom aldrig til bevidsthed igen. Det gør mig forfærdeligt ondt.
Jeg er ked af at høre, at din far er på hospialet.
– Har han det bedre nu? – Nej. Han døde faktisk i går aftes.
– Det gør mig ondt ... – Jeg må skifte tøj og have et bad.
– Du trænger nok til at sove. – Ja, jeg sad oppe med mor ...
Sig, hvis der er noget, jeg kan gøre for dig.
– Tak, men jeg har alt under kontrol. – Lad mig vide, hvis der er noget.
Det er Celeste. Jeg har talt med mor. Hun sagde, at du henter mig.
Jeg flyver med Northern States Air, flight 236.
Flyet lander kl. 15.20.
Jeg håber, du er okay, lillbror ...
Mr. Campbell? Det er David Breitman fra begravelsesbureauet.
Vi kan arrangere begravelsen i morgen, så hvis De vil ringe ...
Jeg ringede til hospitalet og spurgte til din far ...
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
– Skal vi købe mad ind for dig? – Tak, jeg klarer mig.
– Havde din far dårligt hjerte? – Det ved jeg ikke rigtigt.
– Det gør os ondt ... – Kan vi hjælpe dig med noget?
– Ringe for dig eller noget? – Nej ... Hør her, jeg klarer mig.
Jeg trænger bare til et brusebad ...
Så det vil jeg gøre.
Hvor har det dog regnet. Bare det ikke regner til begravelsen.
– Vil det klare op? – Det tror jeg nok.
Er alt klart til begravelsen i morgen?
Har du bestilt blomster? Mor vil have masser ... specielt roser ...
– Et blomsterarrangement, måske? – Du får nummeret på butikken.
Så ringer jeg til dem.
Jeg sagde til far, at han skulle sælge forretningen ...
En tid troede han, du ville overtage, men jeg sagde, du ikke ville.
Han var så forbandet stædig!
Vi kommer virkelig til at savne ham. Stakkels mor ...
Jeg tror godt, jeg kunne overtage forretningen.
Nu er du ufornuftig! Lad os klare det her uden at skændes, lillebror.
Hold op med at kalde mig det!
Undskyld ... Det her er ikke let for nogen af os.
Her er vi så i dit gamle værelse, Celeste ...
Der er desværre ingen plads i skabet ...
Far bruger det til sit arbejdstøj, firmaets bøger og den slags.
Du aner ikke, hvor glad jeg er for, at du er her!
– Du ser helt udkørt ud, mor. – Jeg burde nok få lidt søvn.
Billy hjælper dig til rette.
Du behøver ikke blive her, jeg klarer mig.
Alle habitterne er ens ...
"Kunden kan lide, at alt er det samme."
"Se på McDonalds og Holiday Inn" ...
"Campbell & Son" blev aldrig et kendt firma ...
Undskyld, at jeg hidsede mig op, men jeg mener det med forretningen.
På flyveturen blev jeg ved med at tænke på mit bryllup ...
Far gav mig virkelig væk ... helt bogstaveligt.
Bagefter var jeg ikke hans datter. Jeg tilhørte en anden mand!
På en måde havde han ret. Vi fødes for at flytte hjemmefra ...
Man kan ikke gå tilbage. Glem det.
Det er noget, jeg vil gøre for min egen skyld og for fars.
Jeg kan få forretningen til at vokse og gøre hans drøm til virkelighed ...
Far er død, Billy! Hold op med at tale forretning!
– Du må undskylde ... – Det må du også.
Jeg har tænkt over det med at dele lejlighed ...
Jeg vil ikke flytte sammen med Billy. Er det okay?
– Ja, men hvorfor ikke? – Efter alt, hvad der er sket ...
Jeg vil ikke virke følelseskold, men ...
Hvis man deler lejlighed med nogen, bliver man involveret i deres liv.
Det er det ikke værd.
Hvis man ikke er forelsket i vedkommende.
– Hvad vil du så gøre med afløbet? – Jeg må vel finde en rørlægger.
– Jeg har værktøj og kan klare det. – Det er jeg ikke i tvivl om.
Jeg fatter ikke, at han er væk ...
– Savner du din far? – Ja, det gør jeg.
Men det er ikke helt det samme. Han er jo stadig i live ...
Jeg ved bare ikke, hvor han er, eller om jeg ønsker at se ham igen.
Jeg tror ikke, han havde særligt høje tanker om mig.
Jeg får aldrig at vide, hvad min far mente om mig. Jeg ville ikke spørge.
Vil du have en øl til?
To mere, tak.
– Har du hørt fra Alison? – Nej ... og jeg er også ligeglad.
Ved du, hvad det hele handler om? Min fars død, altså ...
Det er et vækkeur. Det er på tide at blive voksen.
– Hvem siger, du ikke er det? – Det siger jeg selv.
Min søster synes, vi skal sælge forretningen.
Hun vil tage min mor med sig til Minnesota ...
Forretningen er en del af far, og han ønskede, at jeg skulle overtage den.
Hvis du ønsker det, så gør det.
Tak for ...
Prøv at sove.
Jeg har ventet på dig ...
– Hvordan har du det? – Godt. Hvad gør du her?
Jeg hørte om din far og ville se dig. Jeg turde ikke ringe ...
Jeg ville have, du skulle vide, at det gør mig ondt.
– Jeg må i seng ... – Ja, jeg skal ikke opholde dig ...
Selv om det er slut mellem os, vil jeg gerne være din ven.
Jeg er her for dig, hvis du har brug for en ven.
Har du hørt fra Alison?
Det var en skam. Men hun er jo flyttet væk.
Det var pænt af dig at komme, men jeg må i seng nu.
Vi ses ...
Vil du have mig til at blive hos dig? Jeg vil gerne ...
– Det tror jeg ikke. – Du burde ikke være alene.
– Det kunne være godt for os begge. – Det er bedre, at jeg er alene.
Husk, at jeg tænker på dig.
Hej, det er Alison ...
Jane ringede og fortalte om din far. Jeg ville ønske, jeg var der.
Jeg ved, hvad han betød for dig, og hvor ondt det må gøre.
Jeg er her, hvis du vil snakke. Mit nummer i Seattle er:
206 555–4139.
Jeg tænker på dig. Pas på dig selv.
Hej, Keith ... Har du Alison der?
Nej, der er ingen besked. Det var ikke vigtigt.
Tak, udmærket.
Vores rejse på jorden er kort ...
Det gode ved rejsen er dem, vi følges med.
Vores familie og vore venner ... er kostelige gaver.
Deres kærlighed er den sande rigdom.
Men nu overgiver vi William i dine hænder, Fader –
– for at han kan leve evigt ved din side –
– og du vil holde af ham i himlen, som vi gjorde her på jorden.
Lad os nu, på hver sin måde, holde et øjebliks stilhed.
– Alison! Det er rart at se dig igen. – Hvordan har du det, Amanda?
Godt, tak. Det er så tragisk, ikke? Kendte du Billys far?
– Jeg traf ham én gang. Han var rar. – Ja, det kan man mærke på sønnen.
– Er du flyttet hjem igen? – Nej, jeg kom for Billys skyld.
– Det var pænt af dig. Og Keith? – Han har det godt.
Billy har taget det her hårdt. Han var fysisk og psykisk kørt ned i går.
– Hvordan har du det? – Nogenlunde.
Det var en smuk begravelse.
Jeg må nok af sted. Det var rart at se dig, Alison.
Som sagt: Hvis du har brug for noget, så lad mig det vide.
– Jeg troede, det var slut. – Det er det. Vil du have et lift?
– Min søster stod for blomsterne. – Jeg syntes, de var smukke.
Roser fik far til at nyse. Han hadede dem.
Celeste sendte potpourri hver jul, og han smed det ud før alt andet.
Nu, hvor han ikke kan protestere, dækker de ham med dem ...
– Han nyser sikkert i sin grav. – Begravelsen er forbi. Glem det.
Tak, fordi du kom. Det havde du ikke behøvet.
Nej, men jeg ville.
– Hvor skal du sove i nat? – På Jos sofa.
Du burde bo i din egen lejlighed. Der er masser af plads ...
Dumme roser ...
Så du hans ansigt? Det var helt udtryksløst.
– Folk reagerer forskelligt på sorg. – Men han virkede så fraværende.
Han må have tid til at komme igennem det.
Jeg må på hospitalet og se til nogle patienter.
– Kan det ikke vente til i morgen? – Som læge er det mit ansvar.
Jeg er hjemme om et par timer.
– Rørtang. – Rørtang, doktor.
Tak, doktor ... Du burde faktisk sagsøge din vicevært.
Det her er meget pænt af dig.
Det burde være i orden nu. Luk op for vandet.
– Det virker. – Tak!
Selv tak. Har du andet, der trænger?
Ja, men jeg tror ikke, at du er fri til den slags arbejde.
Meget morsomt.
Jeg har faktisk et godt stykke kød i køleskabet –
– og jeg tænkte, at vi måske kunne ...
... sætte det i ovnen, åbne en flaske rødvin ...
... og spise.
Det lyder godt ...
– Men ... – Men ...
– Men du må hjem til din kone ... – Ja.
Så er det nok bedre, du går ...
... nu.
Tak for besøget, doktor ...
Selv tak.
Jeg så faktisk ikke på indendørsarkitekten!
– Jeg kan vel lide opmærksomheden. – Ja, det kan du vel.
Når en mand som jeg se noget, han vil have, er han ikke i tvivl.
Han afventer det rette øjeblik og griber fat i det.
Og du har jo store hænder.
Jeg kan lide en jaloux kvinde ...
Det her er ikke morsomt! Hun er ude efter dig.
Jeg vil ikke finde mig i det!
Enten fyrer du hende i morgen, eller også er det slut mellem os.
Så hør her: Hun er din ... Du kan få lov at fyre hende.
Tak, det vil jeg gøre!
Skulle du ikke til at kysse mig?
Hvordan går det i Seattle? Og med Keith ...?
Fint. Byen er smuk, og næste uge tager vi til halvøen Olympic.
– Et økologisk mirakel, siger Keith. – Det lyder spændende ...
– Sæt dig ned ... – Nej, jeg sætter mig på gulvet.
Det har føltes sært uden dig her. Ingen møbler eller noget ...
– Ses du og Amanda overhovedet? – Nej.
– Hvad gik alt det så ud på? – Aner det ikke.
Savner du virkelig ikke L.A.?
Måske lidt.
Hvordan har du det egentlig? Du har haft et par hårde dage.
Det går godt ... i betragtning af, at alle tror, jeg vil bryde sammen.
Jeg tænker faktisk på at føre fars forretning videre.
Sælge møbler?! Vil du bruge dit liv på det?
– Hvad galt er der i det? – Undskyld ...
Der er ikke noget galt i at drive en forretning –
– men jeg har svært ved at tro, at det er, hvad du vil.
– Hvad med skriveriet? – Hvad bryder du dig om det?
– Jeg bryder mig om det! – Du skal jo tilbage til Seattle!
Kom ikke og sig, du bryder dig om det! Det gjorde du ikke, da du skred.
Rejs hjem til Keith og din sæl–by og lad mig være i fred.
Så let skræmmer du ikke mig væk. Det ved du godt.
Jeg kender dig, og du ved, at jeg bryder mig om dig.
Ellers var jeg ikke kommet.
– Lad os gå ud. Jeg bliver tosset! – Ja, nu du siger det!
Rolig! Du laver snart et hul i teltet!
Værsgo, du vinder den store bjørn. Af sted med jer!
Jeg vidste ikke, at du var sådan en god kaster.
Glem alt om bøger og møbler ... Sats på baseball!
Ved du, hvad der virkelig piner mig?
Han så mig aldrig have succes med noget ...
Han så mig bare være god til den slags dér.
Vi kom her tit, da jeg var dreng, og ...
... og jeg ramte nogle flasker, og han blev stolt ...
Så gav ham min skulder et klem ...
Siden fik han aldrig lejlighed til at være stolt af mig. Vi skændtes ...
Jeg syntes, han var i vejen. Han var min far, og jeg sagde aldrig ...
... at jeg elskede ham.
Efter jeg blev voksen, altså.
Jeg ville bare være ...
... bedre end jeg var ...
... så han kunne være stolt af mig.
Selvfølgelig var han stolt af dig!
Du er alle tiders fyr!
Det er nok sådan ... at mange ting aldrig bliver sagt ...
... men mange gange ...
... hører vi det alligevel.
Sådan er kærlighed nok.
Den er som et usynlig bånd, der holder mennesker sammen.
Du sagde måske ikke: "Jeg elsker dig" ...
... men han hørte det alligevel.
– Jeg har savnet dig sådan ... – Og jeg har savnet dig ...
– Alison er ude at løbe. – Det er dig, jeg ville se.
En lille gave ...
Alison sagde, hun tog kaffemaskinen med til Seattle, så ...
Det er ikke en fin én med ur og den slags, men den kan lave kaffe.
– Jeg håber, du kan lide den. – Tak. "Dødsgaver" er noget nyt ...
Jeg ved, at du vil være i fred, og det burde jeg kunne forstå ...
... men jeg har altid følt, at der var spænding imellem os.
Det er til dels min fejl.
Kom ind!
Eftersom vi begge har mistet forældre, har vi noget til fælles –
– og måske kan du have glæde af at tale til mig.
– Ja tak ... Vil du have kaffe? – Ja tak.
– Jeg troede, man bare satte den til. – Intet er så simpelt.
Jeg tror, der er kaffe i skabet.
– Må jeg så spørge dig om noget? – Værsgo!
Hvad tror du der sker, når man dør? Med sjælen, mener jeg.
Jeg ved det ikke, men jeg ser det mere som en kraft end som en sjæl.
Men jeg tænker på, hvilket under en fødsel er –
– ligesom selve livet, og eftersom døden er en del af det –
– må der findes noget mere.
Der må ske noget.
Jeg tror, at kraften bliver frigivet og omslutter os.
Da mor døde, kunne jeg føle hendes nærhed, næsten stærkere end før.
Kraften skulle altså overføres?
Tror du, at der findes en himmel?
Jeg har ikke tænkt på det for nylig –
– men som barn tænkte jeg på det som en feriekoloni.
Mor ville være i badedragt –
– og springe i søen og svømme rundt om flåden med alle de andre døde.
De ville drikke sodavand og le ...
Det lyder som et fint sted.
Det håber jeg ...
Før vi ser på menuen, vil du så ikke fortælle, hvad du har på hjerte?
Jeg tænkte bare, at vi ikke havde set hinanden længe.
– Hvad er der galt? – Intet. Alt går fint.
– Hvordan går det på arbejdet? – Det interesserer da ikke dig.
– Fortæl nu, hvad der er galt. – Ingenting. Helt sikkert!
Jeg synes, vi kom tættere på hinanden til jul ...
Og nu vil jeg gerne lære dig ordentligt at kende.
Tiden går så hurtigt ... og jeg vil ikke gå glip af det her.
Vi taler altid om mig og mit arbejde ...
Jeg ville gerne have, at vi kunne tale om dig eller dit firma ...
... eller hvad du tænker på.
Jeg kan kede dig ihjel med snak om tilbud og stædige arkitekter ...
Men lad os først bestille frokost!
Ja, men jeg vil ikke have det her til at være noget særligt.
– Hvad mener du? – Kan vi ikke gøre det tit?
Jeg vil have, at vi skal være venner.
Det kan vi nok godt finde ud af. Det er jeg sikker på. Nu spiser vi!
Ja, nu spiser vi!
– Det var pænt af dig at komme. – Jeg er glad for, at jeg kunne.
– Det var en smuk begravelse. – Var der for mange blomster?
– Nej, det var smukt. – Værsgo at sidde ned.
– Jeg vil tale om forretningen. – Alison må snart til lufthavnen.
Jeg skal fatte mig kort. Har du noget mod det? Du er som en af familien.
Jeg har tænkt over det her. Jeg ved, hvad du føler, og det er vigtigt.
Men jeg har besluttet at sælge til de ansatte. De vil beholde navnet.
Kunne vi ikke tale om det? Du lyder, som om det er gjort.
– Det er det. – Men jeg ville jo gøre noget ...
Gøre noget for far og dig.
– Men I har vel ikke brug for mig. – Jo, vi har brug for dig, Billy.
Jeg har brug for, at du bliver forfatter og bruger dit talent.
Far var meget stolt af dig.
Han ville bare have, at du skulle være sikker på, hvad du ville.
Beslutningen er taget. Sagen er afgjort.
Vil du læse det her, Alison? Jeg kan nok ikke ...
William skrev det i fjor. Jeg fandt det i hans skrivebord på kontoret.
Det er til dig, men jeg vil have, at alle skal høre, hvad han skrev.
"Kære Billy ... Du er solstrålen i mit liv."
"Ja, det er en sang, men jeg er møbelforhandler, ikke forfatter."
"Den siger, hvad jeg føler. Desværre kan jeg ikke sige det til dig."
"Vi skændes bare. Du ved intet om møbler, jeg ved intet om at skrive."
"Men jeg ved, at jeg er stolt af dig."
"Dette er et af mange breve til dig. En dag sender jeg måske et af dem."
"Jeg slutter her. Jeg er bange for, jeg ikke fik sagt, hvad jeg ville."
"Hvordan udtrykker man sig til sin søn?"
"Jeg burde lade dig skrive brevet og bare underskrive det!"
"Hvad jeg ville have sagt er, at jeg elsker dig, Billy."
"Hver aften takker jeg Gud for, at du er til. Det er sandt, Billy."
"Nu må jeg slutte. Jeg har en kunde, der venter. Din far ..."
Tak, mor ... Fordi du fandt det og gemte det.
Jeg kører dig tit til lufthavnen for tiden!
Tak, fordi du kom. Ellers ville jeg have været helt ude i tovene ...
– Det var også godt for mig. – Vi må ses! Det lyder vildt ...
– Men kan vi ikke besøge hinanden? – Det lyder ikke vildt.
Det var dejligt at få fars brev, men kærligheden var der hele tiden.
Du havde ret i det med båndet, der holder folk sammen ...
Alt behøver måske ikke siges.
... flight 117 nonstop til Seattle. Udgang 14.
Det er på tide at vende tilbage til det økologiske paradis ...
Endnu en af vore berømte afskeder. Men vi vil ses igen!
– Pas på dig selv. – I lige måde.
– Billy! – Hvad er der?
Ingenting ...
Jeg bryder mig ikke om Olympic–halvøen ...
... og jeg savner dig. Jeg har ingen venner deroppe, og intet job –
– men det blæser Keith på. Han taler om encellede dyr i tidevandspytter.
Jeg hader det hele! Det var dumt at flytte derop.
Jeg er træt af det, og jeg føler mig alene! Hvad skal jeg gøre?
– Bliv her! – Men jeg er jo lige flyttet.
Sidst tiggede jeg dig, men nu siger jeg det ligeud: Du hører til her!
Du har ret ...
– Mener du det?! – Det kan du bande på.
Tag mig med hjem.
Tekster: Jørgen Schiøtt www.sdimediagroup.com